Пол Валери
Предачка

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Седи предачка край прозорче, в синевата

от звучната градина бликнала с омая;

чекръкът с хъркане опивал сетивата

и морна, от лазура пила, подир тая

гальовна вълна в пръстите й отмалели,

главица нежна свела е във сън накрая.

А въздуха и храста в извор са се слели

и той разпръсва чар; в градината ленива

цветя, които губи, са се разпилели…

Цветец, където волен вятър си почива,

привет превива — на чекръка стар, далече

блестящо посвещава роза мълчалива.

Но спящата преде едничка нишка; свлече

се крехка сянка тайнствено и скоро, мека,

край спящите ръце изпредена е вече.

Сънят разгръща се по своята пътека

с ленивост ангелска; със вяра в туй вретено

се къдри вълната под всяка ласка лека…

Лазурът се укрива зад цветя смутено,

предачко, в блясък и в листа обвита цяла;

едно дърво пламти. Небето мре зелено.

Сестра ти, розата, добре те бе обвяла

преди на своя дъх невинен с аромата

и сякаш отмаля съвсем… И си заспала,

предейки вълна, край прозорче, в синевата.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.